Framme på brottsplatsen springer först Kjell Östling ur bilen och fram till den som är skjuten.
Kjell Östling har den arbetsrutinen att han som befälhavare för en pikétstyrka alltid först ensam går ur för att överblicka läget och när han har fått kontroll på läget, så beordrar han sina män till olika uppdrag. Så skedde alltså även nu.
Då Kjell Östling kommer fram till den person som är nedskjuten pågår räddningsförsök.
Såvitt han i dag kan erinra sig låg den skjutne på rygg och två personer var i färd med räddningsförsök. I vart fall gjorde personerna någonting aktivt.
Vad bil 1, alltså vad kommissarie Gösta Söderström och hans män gjorde för aktivitet just i detta läge, kan inte Kjell Östling svara på. Han minns helt enkelt inte.
Efter att Kjell Östling gjort sin första lägeskontroll, bestämde han sig snabbt för att satsa på att uppta jakten efter den förmodade gärningsmannen.
Man ställde mer eller mindre frågan rakt ut, åt vilket håll gärningsmannen eller gärningsmännen hade begivit sig. Personerna på platsen pekade och svarade nåt det hållet" och syftade då på gränden in mot trapporna upp till Malmskillnadsgatan.
Omedelbart härefter skickade Kjell Östling iväg sitt manskap. Claes Djurfeldt och Jan Hermansson gick tillsammans och Peter Wikström och Claes Gedda utgjorde en patrull.
Något signalement kunde inte Kjell Östling få just vid detta tillfälle, men bedömde att jakten omedelbart måste tas upp, varför han uppmanade sina mannar åt det hållet som gärningsmannen förmodades ha avvikit med ordern att de själva fick söka efter "springande man" och någon som uppträdde konstigt och att han i övrigt inte hade fått några faktiska uppgifter.
Kjell Östlings tanke var att det viktigaste vid denna situation var att få iväg efterföljande polispersonal så fort som möjligt och att han efter hand kunde komplettera signalement på en eventuell gärningsman.
Kjell Östling stod i radiokommunikation med sina patruller.
Båda patrullerna i Kjell Östlings piketbil tog tillsammans upp jakten. Detta skedde inom en ganska kort tidsperiod.
Kjell Östling menar att det fanns ingen tid att förlora.
Exakt hur fort detta skedde, vet han inte.
Kjell Östling själv var således kvar på platsen.
I detta läge vet inte Kjell Östling att det är statsministern som är skjuten.
Han vet inte heller att kvinnan som finns där eller en av kvinnorna som finns där är Lisbeth Palme.